Du skal ikke bilde mig ind at du ikke vidste den var ladt!
Silvia!
Kan han dog ikke foretage sig noget konstruktivt?!
Når du spiser sådan er der noget galt...
Silvia, jeg skal skilles.
Hvad?! Fra John?
Han er den eneste jeg er gift med...
Jeg har forsøgt at få det til at fungere, det har jeg virkelig, men...
Men hvad?
Jeg kan ikke forklare det, jeg kan bare ikke holde det ud længere.
Det er besynderligt at din ulykke ikke bliver til fedme.
Men jeg forstår ikke... Hvorfor vil du skilles?
Fordi jeg ikke elsker ham og han elsker tydeligvis heller ikke mig.
Det er da ikke grund nok til at blive skilt.
Med en rig mand og sæsonens mode...
...bliver det ikke svært at få nye venner.
Jeg indrømmer at jeg kom her for at undslippe den amerikanske levevis...
...men det betyder ikke, at jeg er parat til de franske traditioner.
Jeg bryder mig ikke engang om tanken at blive skilt...
Hvis han bare havde været ærlig. Det er alt jeg beder om, sandheden.
Men med Charles er alt hemmeligheder og løgne.
Han skjuler noget for mig Silvia, noget ganske forfærdeligt.
Og det skræmmer mig.
Tilhører han Dem?
Det er hendes. Hvor fandt du ham? I færd med at plyndre en bank?
Han kastede med sne.
Tak.
Kender vi hinanden?
Hvorfor? Synes De vi burde det?
Det ved jeg ikke. Hvordan skulle jeg vide det?
Jeg kender allerede en masse mennesker og indtil en af dem dør er der ikke plads til flere.
Hvis nogens tilstand skulle blive kritisk må De lade mig vide det.
- Kujon. - Hvilket?
De giver nemt op, gør De ikke?
Lad os gå. Jeg har aldrig noget lignende.
Smart lille fyr... Han havde nær forbigået mig.
Tak.
De blokerer for min udsigt.
Hvilken udsigt foretrkker De?
Den De blokerer.
Det er min sidste chance, jeg flyver tilbage til Paris i eftermiddag. Hvad hedder De?
- Peter Joshua. - Jeg hedder Gina Lampert.
- Eksisterer der en hr. Lampert? - Ja.
- Godt for Dem. - Nej, jeg skal skilles.
Det skal De da ikke for min skyld.
- Nej, jeg elsker ham ikke. - De er da i det mindste ærlig.
Eksisterer der en fru. Joshua?
Ja, men vi er skilt.
Det var ikke noget frieri, jeg var bare nysgerrig.
Er Deres mand med Dem?
Charles er aldrig med mig. Hvad kalder folk Dem? Pete?
Hr. Joshua...
- Det var hyggeligt at træffe Dem... - Nu er de vred...
Jeg er ikke vred. Jeg skal pakke. Jeg flyver også tilbage til Paris.
Var det ikke Shakespeare der sagde at fremmede der mødes i udlandet skal ses igen...
- Det har Shakespeare aldrig sagt. - Hvordan ved De det?
Det lyder frygteligt. De har lige fundet på det.
- Det lyder da rigtigt. Ringer De til mig? - Står de i telefonbogen?
- Det gør Charles. - Og der findes kun en Charles Lambert?
Det håber jeg da...
Farvel Silvia og tak.
Tager De tilbage til Amerika når De får deres skilsmisse?
Vil du ikke have at jeg bliver?
Jo, selvfølgelig, men hvis De tog tilbage og skrev et brev til mig...
...kunne du få frimærkerne. Jeg skaffer dig nogle her, ikke?
Farvel...
Madame Charles Lambert?
- Ja? - Jeg er politiassistent Edward Pierre.
Vil De være venlig at følge med...
Nå, madame?
Er De sikker?
Elskede De ham?
Jeg fryser...
Vi fandt Deres mands lig liggende Ved jernbanesporene.
Han var klædt i hans pyjamas.
Kan De komme i tanke om hvorfor han skulle ønske at forlade Frankrig?
Forlade? Nej.
Deres mand havde en billet ud af landet.
Hans båd lagde fra havn i morges klokken syv.
Jeg er meget forvirret.
- Han var amerikaner Deres mand? - Han var fra Schweiz.
- Schweiz. Hans beskftigelse? - Sådan en havde han ikke.
- Han var en velhavende mand? - Det var han vel. Jeg ved det ikke.
- Hvor velhavende vil De tro? - Jeg ved det ikke.
- Hvor opbevarede han sine penge? - Jeg ved det ikke.
Ud over Dem selv hvem er så hans nærmeste slægtninge?
Jeg ved det ikke...
Det er jo absurd madame.
- Det ved jeg... Jeg beklager. - Det er i orden.
Jeg ville ønske De ville lade være.
Onsdag aften solgte Deres mand alle jeres møbler på en auktion.
Alt. Auktionshuset betalte ham over en million frank.
I dollars var der en kvart million.
Myndighederne ledte i hans togkupe.
De ledte grundigt. De fandt ikke 250.000 dollars.
Det her var alt der blev fundet i kupeen.
Det var ingen anden bagage. Deres mand må have haft travlt.
En tegnebog med 2000 frank.
En kalender, med sidste aftale i går.
- En aftale klokken 17.
- Jeg ved intet. Måske han mødte en! - Sikkert!
En billet til Sydamerika.
Et brev med frimærke men ikke lukket. Adresseret til Dem.
Må jeg se det?
Kære Regina. Jeg håber du nyder din ferie. Der er så smukt på denne tid af året.
Dagene går langsomt og jeg håber snart at se dig, som altid. Kærligst Charles.
P.S. din tandlæge ringede forleden. Din aftale er blevet flyttet.
Det var ikke meget...
Vi tog os den frihed at ringe til tandlægen. Vi troede vi kunne finde ud af noget...
- Kunne I det? - Ja.
Din aftale er blevet flyttet.
En nøgle til lejligheden.
En kam...
En kuglepen...en tandbørste...
En tubetandpasta.
Det var alt...
Hvis De vil skrive under her, kan de tage tingene med Dem.
- Var det alt? Må jeg gå nu? - Et enkelt spørgsmål mere...
Er dette Deres mands pas?
Ja?
Og det her?
- Jeg forstår ikke... - Og det her?
Og det her?
Jeg ringede, men der var ikke nogen der svarede.
- Goddag... - Goddag.
Jeg ville fortlle dig at det gør mig ondt, og høre om der er noget jeg kan gøre?
- Hvordan fandt du ud af det? - Det stod i eftermiddags avisen.
- Det gør mig meget ondt. - Tak.
Jeg brugte ellers ringklokken, men den virker vist ikke...
Nej, der er ingen elektricitet.
- Hvor er del hele henne? - Charles solgte det på en auktion.
Det her er alt jeg har tilbage.
Jeg elsker det her rum. Charles så det aldrig rigtigt, kun tingene i det.
Jeg tror jeg foretrækker det sådan her.
- Hvad vil du gøre? - Forsøge at få mit gamle job tilbage, tror jeg.
- Som hvad? - Jeg er simultan tolk, ligesom Silvia.
Hun er bare engelsk til fransk og jeg er fransk til engelsk.
Det var det jeg lavede inden jeg giftede mig med Charles.
Politiet tror sikkert jeg slog ham ihjel.
- Hurtig skilsmisse, mener du... - Noget i den retning.
Det er trist det skulle ende sådan her...
Smidt på sporet som en skæ med 2. klasses post.
- Kom nu. Du kan ikke blive her. - Jeg ved ikke hvor jeg skulle gå hen.
Vi finder et hotel til dig.
Ikke noget dyrt. Jeg er ikke længere en dame der nyder godt af den slags, forstår du...
Nej. Noget helt enkelt og almindeligt. Og kun penge til taxa hvis det regner
- Okay? - Okay.
Ikke noget stort fremmøde...
- Havde Charles ingen venner? - Spørg ikke mig, jeg er bare enken.
Hvis Charles døde i en seng, havde ham der ikke engang været der...
Han ved i det mindste hvordan man opfører sig!
Har du ingen idé om hvem der kan have gjort det?
Indtil for to dage siden var det eneste jeg kendte til Charles hans navn...
Nu ser det ud til jeg ikke engang kendte det.
- Han må have kendt Charles godt. - Hvordan ved du det?
Han er allergisk overfor ham.
Prosit.
- Kender du ham? - Jeg har aldrig set ham før.
Farvel Charlie!
Frøken Lambert?
Charles havde ikke behøvet at gøre det på den måde!
Hvad bliver det næste?
- Det gør mig ondt madame. - Tak.
- Hvem er det fra? - Den Amerikanske Ambassade.
Vær venlig at komme forbi mit kontor i morgen. Jeg har nogle ting at drøfte med Dem i forbindelse med Deres mands død.
DEN AMERIKANSKE AMBASSADE
- Jeg ville bluffe mig ud af det... - Hvad er deprimerende ved det?
Jamen hvis jeg kan, hvad gør russerne så ikke...
Hallo...
- Er der noget galt frøken Dumpkins? - Frøken Dumpkins er her ikke...
Det beklager jeg. Min sekretær må være gået til frokost.
- De er? - Fru Lambert. Charles Lambert.
Ja... kom endelig indenfor fru Lambert.
Undskyld mig et øjeblik fru Lambert...
Det er en plet. Den er helt gal med renseriet.
Jeg havde en god mand dernede, men han måtte bruge guldet på denne bygning.
- Er De helt sikker på De ved hvem jeg er? Ja, De er Charles Lamberts enke.
Det gør mig virkelig ondt...
Sidste gang jeg afleverede et slips var det kun pletten der kom tilbage.
Voila! Som de siger...
Vil De ikke sidde fru. Lambert?
Jeg har noget her...
Jeg har leverpostej og kylling..?
Nej tak...
Fru Lambert...ved De hvad CIA er?
Jeg går ikke ud fra det er et flyselskab?
Central Intelligence Agency. CIA.
- Mener De spioner og sådan noget?? - Vi kalder det agenter.
- Vi? De mener Dem? - Nogen må gøre det fru Lambert.
- Jeg troede bare ikke at De måtte sige... - Jeg er ikke agent.
Jeg er administrator. Ridder af skrivebordet.
Jeg forsøger at drive et bureau med overbelastede mænd og et underskud af midler.
- Staten tror at alt en spion behøver... - Agent!
Ja...at alt de behøver er nogle koder og en cyranid pille og så er de igang.
- Hvad har det at gøre med mig? - Deres mand var eftersøgt af den amerikanske stat.
Må jeg godt bede om en sandwich?
- Kylling eller leverpostej? - Kylling.
For at være mere specifik var Deres mand eftersøgt af bureauet.
- Nå det var sådan. - Ja.
Vi identificerede ham ved hans rigtige navn. Wass. Charles Wass.
Ok fru Wass...
...jeg vil godt have Dem til at kigge lidt på dette fotografi.
Fortæl mig om De genkender...nå...
Forresten har De set det her? Scott, Katie og Hank junior.
- De ser søde ud. - Ja, ikke?
- Ok, fru Wass... - Kald mig det. Vielsesattesten siger Lambert.
Det er jeg ked af.
Fru Lambert vil De kigge på det her og fortæl mig så om der er nogen De genkender.
Øjeblik. Se godt efter.
- Det er Charles. - Det var godt.
- Han ser ung ud. Hvornår er det fra? - 1944.
Den næste...
Manden fra begravelsen i går. Kedelig fyr i et jakkest.
- Siger navnet Tex Penhaller dem noget? - Nej!
- Vil du have? - Nej tak.
Den næste...
Han var der også. En smule mindre hår, men det er den samme mand.
Kender De ham fru Lambert? Leopold W. Geen.
- Nej. - Den sidste.
Det ansigt glemmer man ikke. Han var der også.
- Herman Scouby. Aldrig set ham heller? - Nej, gudskelov.
Fru Lambert...
...jeg er bange for at De er i storfare.
- Hvorfor skulle jeg være i fare? - De er Chales Wass hustru.
Nu da han er død er De deres eneste spor.
Hvis De forsøger at skræmme mig... lykkedes det Dem temmelig godt.
- Gør som vi siger. Det er Deres eneste chance. - Med glæde, men jeg ved ikke hvad de ønsker.
Det har De ikke fortalt mig...
Har jeg ikke?
Det er pengene fru Lambert. Pengene...
De 250.000. Charles fik fra auktionen...
De tre herrer vil have fat i de penge. De vil meget gerne have fat i dem.
- Men det er Charles penge. Ikke deres. - Det vil jeg gerne se Dem overbevise dem om.
Men hvis er det? Hans eller deres?
Vores.
Charles Wass stjal 250.000 dollars fra den amerikanske stat.
- Jeg er bange for at vi vil have dem tilbage. - Men jeg har dem ikke.
Det er umuligt fru Lambert. De er den eneste der kan have dem.
Tro mig hvis jeg havde den slags penge ville jeg være klar over det.
Ikke desto mindre fru Lambert, har De dem.
Mener De at alle de penge bare ligger og flyder et sted?
Eller på en check, i en boks, en kufert- Hvis De leder efter dem tror jeg nok De skal finde dem.
Led efter dem. Og gør det så hurtigt og grundigt som De kan.
De har måske ikke meget tid. De tre herrer ved De har pengene lige så sikkert som vi gør.
De vil ikke være i sikkerhed før de penge er i vores hænder. Er det forstået?
På det her nummer kan De træffe mig både nat og dag.
Det er et direkte nummer. Både til kontoret og mit hjem.
Fortæl ikke nogen om vores lille møde. Det kan få følger for både dem og du selv.
Som jeg sagde fru Lambert, jeg er bange for at De er i stor fare. Jeg er ked af at måtte sige det, men...
...vær sød og husk hvad der skete med Deres mand.
Goddag...
- Hej Peter. - Bad du mig ikke møde mig på hjørnet derovre?
Jeg er ked af det... jeg hørte børnenes latter.
- Forstår du fransk? - Ikke et ord...
...jeg har stadig problemer med det engelske.
Manden og kvinden er gift...
Det kan jeg godt se. De slår hinanden i hovedet.
- Hvem er ham med hatten? - Det er politimanden.
Han vil arrestere kvinden for at have dræbt manden.
- Hvad siger hun nu? - At hun er uskyldig.
Hun gjorde det ikke.
- Det gjorde hun da. - Jeg tror på hende.
- Hvem er det? - Det er manden?
- Manden? Jeg troede han var død. - Han lod som om for at give hende en lærestreg.
Han er bare død, Peter. Jeg så ham og han lod ikke som om...
Nogen smed ham af det tog. Charles var involveret i noget forfærdeligt.
Hvad skal jeg gøre?
Jeg ville ønske du ville lade mig hjælpe. Det lyder ikke som nogen en ung kvinde kan klare selv.
Hvad med om jeg blev udnvnt til vicepræsident med ansvar for at muntre dig op?
Kan du begynde i aften?
Hvad forgår der?
- En eller anden leg. Vi er med. Kom. - Du og jeg?
Det er en appelsin!
...giver den videre til personen bag Dem...
...uden at bruge Deres hænder. Er de klar?
- Fru Lambert... - Hvem er De?
- Fortalte Chales det ikke? - Fortalte hvad?
- De tilhører ikke Dem det ved De godt ikke? - Jeg ved ikke noget.
Fru Lambert! De kan dø når som helst fru Lambert.
- Lad mig være! - Død. Ligesom Charles!
Stop!
- Hvad er problemet? - Han trådte mig over terne.
- Tilgiv mig... - Vent her. Jeg er straks tilbage.
Det var ikke med vilje. Undskyld.
Det er Regina Lambert. Jeg har lige set en af mændene.
Kan De høre mig?
Det er Regina Lambert. Jeg har lige...
- Goddaw. - Hvad vil De?
- De må lave sjov! - Det gør jeg ikke.
Fru Lambert... De ved hvad det er... Og de skal skaffe dem til mig.
Jeg laver ikke sjov!
- Vil De så... - Lav ikke så meget larm, fru Lambert.
Det kunne blive meget værre...
De tilhører mig fru Lambert og de skaffer dem til mig.
Ellers vil deres liv ikke være meget værd.
- Forstår De hvad jeg siger? - Stop. Vær sød og stop...
- Gå hjem og tænk det godt igennem. - De er sindssyg.
Hvad er der galt?
Hvad laver du herinde?
Jeg får et nervøst sammenbrud.
Stop lidt. Jeg har ventet længe nok. Hvad skete der?
- Jeg ved ikke om jeg skal sige det eller ej. - Hvad skal det betyde?
Han sagde at hvis jeg fortalte nogen om det kunne Det få følger både for dem og mig.
- Hvem sagde det? - Det er det jeg ikke må sige.
- Hold op med det vrøvl. - Brok dig ikke. Alle brokker sig over mig.
- Jeg brokker mig ikke... - Jo, du sagde det var noget vrøvl.
Myrdet med koldt blod.. det er ikke vrøvl. Du skulle prøve det engang.
- Vil du have noget imod at følge mig op? - Selvfølgelig ikke.
Det er et godt sted at møde nye venner.
Du sagde i eftermiddags at din mand var involveret i noget rod?
- Hvorfor barberer du dig der? - Hvad var det?
- Hvad var hvad? - Det rod din mand var involveret i.
Jeg ved godt jeg beder dig om meget, men tror du at du et øjeblik kunne lade som om jeg er en kvinde...
Jeg kan blive arresteret for at ses med dem!
- Så er vi her. - Hvor?
- Der hvor du bor! - Hvad med endnu en tur?
Se så at komme ud
- Vil du med ind et øjeblik? - Nej, det vil jeg ikke.
Jeg bider altså ikke... med mindre det er nødvendigt.
- Hvad ville du sige til at få smæk? - Hvad ville du sige til at blive taget ved næsen?
- Hold op med at behandle mig som et barn. - Hvis du holder op med at opføre dig som et.
Hvis du vil fortlle hvad der er galt, fint. Ellers er det sent og jeg er træt og vil gerne hjem i seng.
- Ved du hvad der er galt med dig? - Nej, hvad?
Ingenting...
- Hvor er de dame? - Det ved jeg ikke.
Jeg vil have dem...
Giv mig dem. Det er mine.
Peter!
En mand forsøgte at slå mig ihjel.
Peter?
Peter er du uskadt?
Peter. Er du kommet til skade?
Jeg mistede min stolthed.
- Hvordan har du det? - Jeg er bange.
- Du skal nok klare dig. Hvor blev han af? - Ud af vinduet, tror jeg.
Lås døren og luk ikke nogen ind ud over mig.
- Luk vinduet efter mig. - Vær forsigtig.
Lige mine ord.
- Åh, hjælp mig. - Hvad er der nu Pamela.
Der var endnu en mand der kiggede ind af vinduet og Så forsvandt han.
Sikken skam, Pamela.
Det var dumt gjort Herman!
Hvis vi havde fået at vide de var på vej op kunne vi have afledt deres opmrksomhed.
Snige dig ind på egen hånd! Hvad forventede du han ville gøre? Trykke din hånd?!
Dumt gjort Herman! Dumt!
Ja, det var dumt Herman.
- Hvad er der galt med dig? - Vil du have mere?
Glem det! Fik du fat i pengene?
Hvordan skulle det være muligt med jer tre rendende i hælene?
Jeg troede vi havde en aftale?!
Pigen stoler på mig. Hvis hun har pengene finder jeg ud af det, men i lader mig være i fred.
Det var os der tog chancerne. Pengene tilhører os. Ikke ham.
Nu skal du ikke være på tværs Herman.
En tredjedel af ingenting er ingenting. Tænk over det, men beslut dig. Hun venter på mig.
- 24 timer mere skader vel ingenting... - Det burde du vide efter alle de år.
Så bliver det ud af din del, ikke min.
Ikke min.
Er der en af jeg der har rummet ved siden af?
- Det har jeg. Hvorfor? - Giv mig nøglen. Jeg skal bruge det.
Hvis du skulle finde de penge glemmer du vel ikke at fortælle dine kammerater om det, vel?
- Du skal ikke være bange. - Jeg er ikke bange...
Men kan du se den her lille fyr... Han er bange.
Og han er endda mere modbydelig end mig.
- Hvem er det? - Det er mig. Peter.
Der var ikke skyggen af ham.
Hvorfor betror du dig ikke til mig? Fortæller mig hvad det hele handler om.
Der er tre mænd. Han er den ene af dem.
De tror jeg har en kvart million i dollars Der tilhører dem.
- Ja og? - Det er det hele.
- Nej, det er ikke. Hvor er pengene? - Jeg ved det ikke.
De slog Charles ihjel for at få dem, men han må ha' haft dem med sig på toget.
Så de tror han efterlod dem hos dig...
Men det gjorde han ikke. Jeg har ledt overalt og Hvis jeg ikke finder dem slår de mig ihjel.
Nej, det ville jeg ikke lade dem gøre.
Peter, hjælp mig. Du er den eneste jeg kan stole på.
Jeg skal nok hjælpe dig.
- Det sagde jeg jo at jeg ville. - Jeg er ved at besvime af sult.
- Og dit jakkest er vådt nu. - Det tørrer hurtigt.
Tør dine øjne.
Lov at du aldrig vil lyve som Charles gjorde. Hvorfor lyver mennesker?
Fordi de vil have et eller andet og er bange for sandheden ikke kan give dem det.
Lyver du?
Hallo...
Fru Lambert det er mig. Manden der var i dit værelse for lidt siden.
- Hvad vil du? - Hvem er det?
- Det er ham du sloges med. - Er Daile hos dig?
- Hvem? - Ham jeg sloges med. Han hedder Daile.
Hvad er der galt, er han der stadig?
- Ja...det er rigtigt. - Hvad siger han?
Du skal ikke stole på ham. Fortæl ham ikke noget. Han er ude efter pengene.
Hvad handlede det om?
Han...
Han sagde at han ville så mig ihjel Hvis jeg ikke giver ham pengene.
Du skal ikke tage det alvorligt. Han er bare ude på at skræmme dig.
- Jeg tror på det han sagde. - Nej, det er bare ord.
Ord kan såre...
Det ved jeg. Prøv at få noget søvn så får du det bedre.
Du skal ikke bekymre dig. Jeg har arrangeret det sådan at jeg har rummet ved siden af dig.
Du klarer dig. Er der noget banker du bare på væggen.
Du må hellere låse døren efter mig.
Godnat...
...men jeg er rolig. Det jeg forsøger at sige er, at der også er en anden...
- Hvad? - En der ikke var på billedet du viste mig.
Han siger han hedder Peter Joshua, men det passer ikke. Han hedder Daile.
- Er De der stadig? - Ja, ja fru Lambert...
Jeg ved ikke hvem denne Daile er, men det er muligt vi tog fejl af hvem der dræbte deres mand.
De mener...at han måske har gjort det?!
Jeg tager det næste fly ud af landet. Jeg sidder ikke og venter på at de hakker mig i småstykker.
Tag det roligt fru Lambert. Hvor er De nu? Kan De møde mig på markedet?
- På markedet? - Ja vi mødes der om 15 minutter.
Okay jeg er der om et kvarter.
- Fulgte nogen efter dig? - Ja, men jeg undgik ham.
- Jeg begynder at tro kvinder er de bedste spioner - Agenter.
- Han har en pistol. - Nej.
- Jamen jeg så den. - Nej, det var ikke Carson Daile.
Carson?
Det er kun en Daile indblandet i den her afære. Det er Carson Daile.
Mener du at du har kendt til ham hele tiden?
Det er nok til at man bliver vegetar, ikke?
Jeg er bare glad for at jeg ikke hænger ved siden af dem.
- Hvorfor sagde du ikke du kendte til Daile? - Jeg så intet formål med det. Daile er død.
Hvad handler det her om?!
I 1944 blev 5 medlemmer af OSS. Den militære spion enhed...
...beordret bag den tyske front for at aflevere 250.000 dollars...
...til den franske undergrund.
De 5 mænd var selvfølgelig din mand Charles, De 3 mænd der dukkede optil begravelsen...
...og Carson Daile.
I stedet for at aflevere pengene stjal de dem.
De begravede dem og meldte tilbage at de var i tyskernes varetægt.
Alt de behøvede var at komme tilbage efter krigen, grave dem op og dele dem i 5.
En kvart million og ingen spørgsmål...
Må jeg bede om en cigaret?
Jeg kan ikke fordrage det. Det er som at drikke kaffe gennem et tørklæde.
Alt gik fint indtil guldet var begravet.
Før de slap ud blev de pågrebet af en tysk patrulje.
Et maskingevær skilte Schouby fra hans højre hånd og Carson Daile blev ramt i maven.
- Hvad var der galt med den? - Ingenting, vil jeg tro.
Hvad skete der så?
- Har du nogen idé om hvad rygning gør ved... - Fortsæt. Hvad skete der så?
Carson Daile var død, men Schouby var i stand til at rejse.
Så...
- Hvor var jeg? - Carson Daile var død.
De andre vendte tilbage til basen og ventede på at krigen skulle slutte. Charles kunne bare ikke vente...
Han vendte tilbage efter guldet. Tog det hele til sig selv og forsvandt.
De andre har brugt tiden lige siden på at finde ham.
Hvis de stjal alle de penge kan du så ikke arrestere dem?
Vi ved hvad der skete ud fra de brudstykker vi har samlet, men vi har stadig intet bevis...
Hvad har det at gøre med CIA?
CIA fru Lambert...
Det er en videreførelse af krigens OSS.
Det er vores penge og vi vil have dem tilbage.
Jeg beklager, men intet af det du har sagt har fået mig til at ændre mening.
Jeg forlader Paris i aften!
Det ville jeg ikke råde dig til, taget i betragtning hvad der sket med din mand da han forsøgte at rejse.
De mænd vil være i nærheden af dig hele tiden. Faktisk nytter det ikke at skifte hotel.
Hjælp os fru. Lambert. Din regering regner med dig.
- Hvis jeg skal dø kan jeg vel gøre det for mit land. - Det er den rette indstilling.
Her er det du skal gøre. Vi vil meget gerne vide hvem manden der kalder sig Daile i virkeligheden er.
Jeg vil gerne have at du finder ud af det.
- Hvorfor mig? - Du er ideel til det. Han stoler på dig.
I øvrigt...var det dig der sagde at kvinder var de bedste spioner...
Agenter...
Hvorfor følger De efter mig? Vi ligner jo en hel parade.
Stop!
Hvordan går det. Dejligt at se Dem? Hvornår ankom De? Har De det godt?
Hvis De ikke holder op med at forfølge mig kontakter jeg politiet.
Taxi!
- Daile. D-A-I-L-E. - Ja, det husker jeg.
- Beklager. Ingenting i dag. - Tak.
Daile. Der er telefon. Daile. Boks nummer fire.
- Ja? - Godmorgen Hr. Daile...
- Regine? - Det er mit eneste navn. Hvad med dig?
- Okay. Du fik mig. Hvad vil du vide? - Hvorfor du løj for mig.
- Jeg var nød til det. Jeg troede du var med i det. - Jeg forsøger at finde ud af hvem du er.
- Du kender mit navn. Daile. - Carson Daile er død.
Ja, det er han. Det var min bror.
- Din bror?! - Hæren tror han blev dræbt i krigen af tyskere...
...men jeg tror de gjorde det.Tex, Giddy, Schoby og din mand. Min bror ville aldrig have stjålet guldet.
Jeg tror han ville melde dem og derfor dræbte de ham. Nu forsøger jeg at bevise det.
De tror jeg arbejder for dem, men det gør jeg ikke Regine. Jeg er på din side. Det må du tro på.
Hvordan kan jeg det? Du løj for mig ligesom Charles. Efter at have lovet du ikke ville gøre det.
Jeg vil så gerne tro dig Peter. Det kan jeg ikke kalde dig mere. Jeg skal vænne mig til et nyt navn.
Hvad er det?
Hallo...Hallo?!
Du tager den nste.
Pas på...du skulle nødigt slå hovedet.
Afsted.
Vend dig om.
St dig ned.
- Hvad nu? - Vi venter. Og vi holder mund.
Det beklager jeg...
Okay...derop...
- Skal jeg banke på? - Åben den.
Du går bare videre.
Jeg håber udsigten er det værd.
Smukt. Hvad nu?
Det frygtede jeg.
Jeg vil give dig en chance Daile. Det er mere end du gav mig.
Hvor er pengene?
Er det derfor du har slæbt mig helt herop? For at spørge mig om det?
- Hun har dem. - Jeg tror I har dem begge to.
En gang til Daile... Hvor er de?
Lad os sige jeg havde dem...hvilket jeg ikke har...
...tror du så virkelig at jeg bare ville føre dem til dig?
Træd tilbage.
På hvad?
Det er hele ideen med det...
Lige et øjeblik. Tag det roligt...
Herman?
- Hvordan går det? - Hvordan tror du?!
hvis du keder dig, så skriv "elsk din nabo" 100 gange på væggen.
Næste gang må De være venlig at benytte nøglehullet...
- Er det dig? - Ja.
-Åbner du? -Ja, et øjeblik.
Ved du ikke det er uhøfligt at lade folk hænge i telefonen...Hvad er der sket?
Jeg mødte en mand med skarpe negle.
Schouby...?
Jeg forlod ham, men han blev hængende...
Kom ind. Jeg har noget der der hjælper
Du er den eneste pige der har sådan noget.
Sæt dig.
- Vent lidt...hvad er det for noget? - Det er fantastisk...
Det kommer til at gøre mest ondt på dig.
- Hørte du noget sprække? - Nej...
Det var sært...
Du skulle bare lige se hvor slemt det var.
Det er ikke slemt. Du kan ikke ligge på ryggen i nogle dage, men du er så opfindsom så det går, ikke?
- Det gør ondt. - Hvad?
Det gjorde ondt...
Har du noget jeg kan bide i, som i filmene.
Er du virkelig Carson Dailes bror?
- Hvis du vil se mit pas... - Pas! Det er da ikke noget bevis.
- Vil du se hvor jeg blev tatoveret? - Ja!
Okay. Så kører vi den vej forbi.
Alexander.
Okay Alexander...du er færdig.
Du er en ny mand.
Jeg beklager den gamle ikke kunne sige sandheden, men jeg måtte kende din rolle i det her.
- Er der en fru Daile? - Ja.
...men vi er skilt.
- Jeg troede det var Peter Joshua. - Jeg er ligeså svær at leve sammen med som ham.
Alex. Hvordan ved man om folk lyver?
- Det kan man aldrig vide. - Der må da være noget man kan gøre.
Der er en gammel historie om to indianerstammer...
Dem med de sorte fødder lyver og dem med de hvide taler sandt.
En dag møder du en indianer og du siger...
...hvad er du en løgnagtig sortfod eller en sandfærdig hvidfod?
Han siger jeg er en sandfærdig hvidfod... men hvad er han?
- Kig på hans fødder... - Han bærer moccasiner.
- Så er han en sandfærdig hvidfod. - Hvorfor ikke en løgnagtig sortfod?
Hvad er du?
En sandfærdig hvidfod.
Kom ind...
- Sæt dig. - Vil du kigge på mine fødder?
Ja.
Hold op Regine. Hør på mig...
Her kommer den faderlige snak. Du glemmer jeg allerede er enke.
- Det var Julie også som 15-årig - Men jeg er ikke 15!
- Det er problemet. Du er for gammel til mig. - Kan du ikke være alvorlig?
- Du sagde lige noget frygteligt. - Hvad sagde jeg?
Alvorlig. For en mand i min alder er det det sidste ord man vil høre...
Jeg vil ikke være alvorlig. Og jeg vil slet ikke have at du er det.
Okay. Så bruger vi hele dagen på at være fjollede. Hvordan lyder det?
Regine. Hold op.
Okay.
- Hvad gør du nu? - Holder op.
- Hvem bad dig om det? - Det gjorde du.
Jeg er ikke færdig med at brokke mig endnu...
- Hold op. - Alex, jeg tror jeg elsker dig.
- Telefonen ringer. - Det er lige meget.
Hvem end det er giver de ikke op og det gør jeg heller ikke.
Tag den.
Hallo...
Undskyld jeg... jeg var lige ved at...
...smage på noget...
jeg ville stte pris på at du lige smuttede herover på rum 46.
- Kan du give mig en god grund til det? - Ja...
En lille fyr på seks eller syv der bliver ved med at kalde på tante Regine.
Er det ikke sødt?
De har John Louis. Jeg kommer med det samme.
Gør et eller andet ved ungen Tex, mit ene ben sover.
- Er du en rigtig cowboy? - Ja, selvfølgelig...
Hvor er din pistol så?
Vil du godt få den væk!
John Louis...
- Goddag fru. Lambert. - Hvem har inviteret ham?
Herman...jeg ser du landede på fødderne.
- Jeg må ringe til Silvia med det samme... - Jeg er bange for at det må vente lidt.
- Det er hans mor... - Kun så længe du besvarer vores spørgsmål.
- Det er ikke for sjov fru. Lambert. - Vi vil have det penge. Nu!
Hvorfor holder I ikke mund og lader være med at true barnet. Han har ikke pengene.
- Og det har fru. Lambert heller ikke. - Hvem har så?
- Jeg ved det ikke Herman. Dig, måske. - Mig?
- Eller dig? - Nej...
- Eller ham... - Det er det mest latterlige jeg nogensinde...
- Manden er fra forstanden. - Vent lidt...
Lad os nu sige at en af jer stødte ind i Charles her i Paris. Fulgte efter ham da han ville stikke af...
...fandt ham på toget. Smed ham ud af vinduet og tog pengene uden at sige det til de andre to...
Hvis en af os gjorde det ville han ikke vente her på at de andre regnede det ud.
Det ville han jo være nødt til...
...ellers ville han jo indrømme sin skyld. Den skyldige må blive og lade som om han leder efter pengene.
Han må vente på at de andre giver op og rejser.
Han forsøger bare at narre os. De har dem. Det ved jeg.
Hvorfor gennemsøger vi ikke deres værelser?
- Det er fint med os. - Hvorfor spilder vi så tiden. Lad os gå.
- Imens vi venter gennemsøger vi jeres. - Ikke mit værelse.
Jamen Herman...har du noget at skjule?
- Så er der ingen indvendinger. Her er nøglen. - Den tager jeg.
- Min dør er åben. - Vent lidt...
I lader bare som om I er hjemme.
Lad os komme i gang. Kom John Louis.
- Hvem får din stemme? - Schouby, han protesterede.
Jeg tager Tex og Giddys. Du tager det andet. Tag John Louis med og lås døren indefra.
Kom John Louis vi skal på skattejagt.
Tex...
- Det er Charles ting. - Det ser sådan ud.
- Skal vi ringe efter Herman? - Hvorfor? Det er ikke sikkert de her.
Og hvis de er?
Hvorfor forstyrre ham...
Er vi sikre på der ikke mangler noget?
Ja, alt er her. Politiet har været så venlige at lave en liste til os.
- Der er ingen penge her i alt fald... - Ikke med mindre vi er blinde.
Jeg bliver ved med at sige til mig selv at vi begik et godt kup, men jeg har ikke set en krone endnu.
Tror du at vi måske følger det forkerte spor?
- Hvad mener du? - Hvad hvis en af os havde dem. Som han sagde.
Det ville være yderst smagløst... Når vi nu er veteraner fra den samme krig og sådan noget...
- Du ved jeg ville sige hvis jeg havde dem... - Selvfølgelig. Ligesom jeg ville hvis jeg havde dem.
Selvfølgelig. Og det gælder også Herman.
- Selvfølgelig... - Selvfølgelig...
Han har det godt Silvia. Det er rigtigt. Bare kom herover så hurtigt som muligt.
Okay...farvel.
Nå...Hvis du havde en skat hvor ville du så gemme den?
- Jeg ville begrave den i haven. - Ja, men denne mand har ingen have.
- Det har jeg heller ikke. - Har du ikke...
Hvis du skulle gemme den i det her værelse hvor ville du så ligge den?
- Deroppe... - Ovenpå skabet?
Ved du hvad...du har måske ret.
Jeg håber ikke jeg finder små behårede væsner heroppe.
Der er noget heroppe og den er tung.
Jeg fandt den...jeg fandt den...jeg fandt den...
Hvis du tror du får ren for det er du skør...
Vi vandt...vi vandt...vi vandt...
Vi fandt dem! Vi fandt dem!
- Fandt I dem? - Nej.
- Hvad mener du? Drengen sagde... - De er deroppe.
Tro mig, der er ikke noget deroppe.
- Hvor er han? - Han er på mit værelse.
Du må hellere tage drengen med ud i gangen.
Hvem ville gøre noget så ondskabsfuldt?
- Det ved jeg ikke helt. - Det er ikke mit værelse.
- Heller ikke mit. - Det der skal I ikke begynde på.
Vi kan tørre ham og tage ham med ned på hans eget værelse.
Han ser ikke så slem ud.
Stakkels gamle Herman. Han var altid uheldig.
Han mødes nok med sin hånd et sted...
En mand der er druknet i sin seng. Det er umuligt.
Og så i hans pyjamas!
Det er tåbeligt. Hold på med at lyve!
Min næse fortæller når nogen lyver. Den tager aldrig fejl. Det har den ikke gjort i 23 år.
Den næse vil gøre mig til kommissr.
Hr. Daile eller hr. Joshua, hvad hedder du?
- Daile. - Og alligevel er du registreret som Joshua?
Ved du ikke det er imod loven at antage falsk identitet?
- Nej, det vidste jeg ikke. - Det finder sted i Amerika hele tiden.
Ingen af jer får lov til at forlade Paris før det her er opklaret!
Og jeg advarer jer! Jeg holder øje med jer!!
Vi benytter guillotinen her i landet.
Jeg er af den mening at bladet udelukkende forårsager en svag kildren i nakken...
...men det er selvfølgelig bare et gæt.
Jeg håber ikke nogen af jer vil blive klar over det med sikkerhed...
- Hvem tror du gjorde det. Giddy? - Måske.
- Eller Tex? - Måske.
- Du er ikke til megen hjælp. - Det er korrekt.
- Må jeg få en af dem? - Hvilket?
Jeg tror Tex gjorde det.
Hvorfor tror du Tex gjorde det?
Fordi jeg virkelig mistænker Giddy og det er altid den man ikke tror det er.
Kan kvinder virkelig ikke gøre for at de er så ulogiske?
Hvad er der så ulogisk ved det?
Du sagde det altid er den man ikke mistænker. Du mistænker Giddy og derfor må det være Tex...
...men på den anden side hvis du mistænker ham må det jo være Giddy.
De kan nok ikke gøre for det.
- Hvem? - Kvinder.
Jeg kan ikke lade være med at have det skidt over Schouby.
- Ville det ikke være rart hvis vi var sådan? - Hvordan? Som Schouby?
Nej, som Geene Kelly. Kan du huske da han dansede her i "En Amerikaner I Paris".
Den her er god. Vil du have noget?
Nej tak...
- Det vil du vist heller ikke. - Det er jeg ked af.
Alex...jeg er bange.
- Det ved jeg. - Jeg kan ikke forstå han blev dræbt?
Måske synes han der var for mange om at dele.
Hvem siger det er nok nu? Han vil ha det hele og så er vi også i vejen for ham!
Vi må gøre noget. Hvert øjeblik kan vi blive myrdet.
Ville du gøre sådan noget?
- Myrde nogen? - Nej, svinge ned derovre for at redde din elskede.
Som klokkeren fra Notre Dame
Hvem har lagt den der?
Skynd dig og skift. Jeg er sulten.
Lad mig vide hvad du vil spise Så jeg kan finde et sæt der matcher.
- Hvad vil du? - Det er detektiven. Hvor er pigen?
Du er da utrolig.
- Må jeg komme ind? - Nej, jeg skal i bad.
- Ville det ikke være bedre hvis du gjorde det her? - Hvorfor?
Jeg ville ikke bruge det badekar...men jeg vil heller ikke være alene. Jeg er bange.
Du er lige ved siden af. Hvis der sker noget skriger du.
- Regine. - Der fik jeg dig.
Har du nogensinde hørt historien om drengen der råbte ulven kommer?
- Badet er derinde. - Åben døren Regine.
Det her er underligt. Jeg kender masser der gerne vil benytte mit badeværelse.
Hvorfor ringer du så ikke til en af dem?
- Du vover ikke... - Du er skør.
Hvad laver du?
Jeg tager mine sko af, hvad tror du? Har du hørt om nogen der bader med sko på?!
Jeg synger sædvanligvis et medley af gamle klassikere i badet...
- Nogen særlige ønsker? - Luk døren.
Den tror jeg ikke jeg kender frøken. Nå...
- Luk døren. - Hvorfor? Kom ind og se på.
Den tørrer hurtigt
- Hvor ofte gennemfører du det ritual? - Hver dag. Skrdderen anbefaler det.
- Jeg tror ikke på det. - Det er da rigtigt.
Her er mærket. Det står her.
Hvis De brer dette sæt under vask vil det bevare faconen.
Vandtæt.
Nylon. Ruster ikke. Plastic og vandtæt.
Du er skør!
- Ja? - Fru Lambert? Jeg har talt med Washington.
Ja, fortsæt bare, jeg lytter...
Jeg fortalte dem hvad du sagde om Carson Dailes bror...
Jeg spurgte dem hvad de vidste om det og det fortalte de så...
Du vil ikke kunne lide det fru Lambert.
Carson Daile havde ingen bror.
- Fru Lambert? - Er du sikker på det ikke er en misforståelse?
Det er det ikke. Vær forsigtig fru Lambert.
Farvel...
Jeg efterlod mit tøj derude, er det okay?
Hvad er der? Er der noget galt?
Du er sikkert sulten. Du har kun spist 5 gange i dag.
Jeg ordner mit tøj og så går vi ud og spiser.
Lad os gå et sted hen der er fyldt. Jeg har lyst til at se mange mennesker.
Den er stadig fugtig.
Du har ikke sagt et ord i 20 minutter.
Jeg tænkte på Charles og Schouby og hvem der bliver den næste.
Mig?
Jeg går ikke ud fra du ved hvem morderen er, vel?
Nej, ikke endnu.
Den der viser sig at have løjet har vist brugt deres kvote synes du ikke?
Hvad er det du forsøger at sige? At jeg måske har myrdet Charles og Schouby?
Hvad skal jeg gøre for at stille dig tilfreds? Være det næste offer?
Det er da en start...
Jeg forstår dig ikke. Det ene øjeblik jagter du mig rundt i værelset, det andet anklager du mig for mord.
Carson Daile havde ingen bror...
Det kan jeg forklare hvis du vil lytte...
Jeg kan ligesom ikke rigtigt komme nogen steder, vel?
Okay, her kommer min livshistorie...
- Fiktion eller fakta? - Hvorfor holder du ikke mund?!
- Vil du lytte? - Kom i gang.
Okay...
Da jeg var ung forventede min far At jeg ville gå ind i hans forretning...
Han fremstillede paraplystativer. Fint nok, men jeg forstod ikke dengang hvad der var bedst.
Jeg går ud fra det hele fører til et eller andet?!
Det ledte mig væk fra stativerne til en start.
Hvad mener du?
I den her verden har en mand uden profession ikke mange valg...
...jeg begyndte at lede efter mennesker der havde flere penge end de havde brug for.
Inklusiv nogle de ikke ville savne.
Mener du at du er tyv?
Det er ikke lige den stillingsbetegnelse jeg ville have valgt, men det dækker da...
Jeg kan ikke tro det!
- Det kan jeg ikke bebrejde dig. - Men jeg tror det, det er det jeg ikke kan tro.
Så det er farvel til Alexander Daile og velkommen hjem til Peter Joshua?
Beklager, navnet er Adam Canfield.
Adam Canfield??
Skønt. Er du klar over at du har haft tre navne de sidste dage. Jeg ved ikke hvem jeg taler med mere.
Manden er den samme selvom navnet ikke er det.
Nej! Adam Canfield er en kujon og jeg vil vide hvorfor
Det er simpelt. Jeg er glad for mit job. Ikke mange mænd elsker det de laver så højt som jeg...
- Er der en fru. Canfield? - Ja, men vi er skilt.
- Det er rigtigt. Spis nu din mad. - Jeg kunne æde en hest.
Jeg troede det var de du bestilte.
Du skal ikke lave sjov efter at have narret mig sådan.
Hvordan har jeg narret dig?
Din fantastiske afvisning. Du vidste jeg ikke ville kunne modstå det.
- Nu viser det sig alt du er interesseret i er pengene. - Det er korrekt.
Hvad vil du have jeg skal sige?
At en køn pige betyder mere for en gammel professionel som mig end en kvart million?
Det går jeg ikke ud fra.
Hvad?
Har du ikke fornemmelsen af at jeg har meget svært ved at holde mig fra dig?
Du skulle se dit ansigt...
Hvad er der galt med det?
Det er yndigt.
Hvad er problemet nu?
Jeg er ikke sulten mere, er det ikke vidunderligt?
- Adam! - Det er okay. Kom og se.
Du ser ikke værst ud i det lys.
Hvorfor tror du jeg tog dig med hertil?
Jeg troede du ville vise mig, hvad de andre i konkurrencen lavede...
De er gode ikke sandt?
Jeg har lært dem det hele.
Gjorde man den slags på din tid?
Selvfølgelig. Hvordan tror du jeg endte her?
- Du må ikke kysse igen? - Nej, det fraråder doktoren!
- Når du først kommer igang er du igang, hva? - Kom igang...
Ja?
I lobbyen?
Er du gået fra forstanden? Den er halv fire!
Mener du det?
Okay...jeg kommer om et øjeblik.
Tend lyset!
Hvordan stopper man den her?!
3 af dem. Allesammen i pyjamas.
Hvad skal det forestille?
Og nu, jeres ven fra Texas er forsvundet!
Ud i den tomme luft!
- Hvor er han? - Jeg ville ønske jeg vidste det.
Madame?
- Fortæl mig hr. Daile, hvor var du halv fire? - På mit værelse. Jeg sov.
- Og dig fru. Lambert? - Det var jeg også.
- På hr. Dailes værelse? - Nej, i mit eget.
Du fortæller åbenbart sandheden. Hvorfor skulle du opdigte så latterlig en historie.
Hvis jeg var dig ville jeg ikke blive i min pyjamas.
Godnat...
Det løser det. Tex har pengene.
Gå i seng. Jeg lader dig vide når jeg har fundet ham.
- Vil du lede efter ham nu? - Hvis politiet finder ham tager de pengene.
- Adam... - Gå i seng og lås din dør.
- Ja? - Nu lytter du Daile.
Jeg ved hvem der har pengene og jeg vil have min andel.
Den vokser for hver dag og jeg forsvinder ikke inden jeg har fået den.
- Hvor er du Tex? - Min mor opdragede ingen dumme børn...
Nu skal du høre... Hvis du vil finde mig skal du bare kigge dig over skulderen...
...fra nu af vil jeg være lige bag dig.
Åben.
- Jeg tror jeg tog fejl med Tex og pengene. - Hvorfor?
Jeg har lige talt med ham, han er stadig vred. Det må betyde at mordet på Giddy ikke hjalp.
Nu er der kun os to. Du har dem.
- Jeg har ledt over det hele. Du ved jeg... - Hvor er tasken fra flyselskabet?
- I skabet. - Hent den.
Charles må have haft dem med sig på toget da Tex myrdede ham.
Tak.
Alle har været igennem den taske.
- Også mig. - Jamen vi gør det igen.
Nogen ville da have set dem.
De er der Regine. Vi ser på dem lige nu.
Noget på den seng er en kvart million værd.
- Men hvad? - Jeg ved det ikke.
Fire pas...
Billet...
- Noget deri? - Intet.
Pung...
Kam...
Kuglepen...
- Hvad med den nøgle? - Til lejligheden. Den er magen til min.
Du har garanteret ikke brug for dem.
Du har brug for dem.
Det giver stadig ingen mening, men der var ikke en kvart million deri.
Vent lidt...
- Tandpastaen. - Hvad med den?
Kunne du genkende heroin alene ved smagen?
Heroin. Pebermynte heroin.
Det var vel det. En blindgyde.
Gå i seng. Du skal på arbejde imorgen og der er ikke mere vi kan gøre i aften.
Jeg elsker dig Adam.
- Ja, det sagde du... - Nej...
Sidste gang sagde jeg Alex.
Så er det på Engelsk!
Formand...delegerede, kære kolleger.
Majestæten har lyttet med stor tålmodighed til den syd europiske...
- Er du på? - Nej, det er iorden. Hvad er der galt Adam?
Jeg har fundet noget. Jeg ledte på Tex' rum og fandt det her...
Det er kvitteringen for Charles ting.
Du kigger ikke. Der mangler noget i tasken. En kalender!
Den var der ikke!
Jeg kan huske de så den igennem, men politiet mente ikke der stod noget vigtigt!
- Kan du huske noget af det? - Der stod noget om hans sidste aftale.
Hvem, hvad og hvor?
- Det sagde de ikke. - Tænk dig nu om, det her er måske løsningen.
De penge er jo ikke vores, hvis vi tager dem er det ulovligt
Vi stjal dem ikke? Der er ingen lov om at stjæle stjålne penge
- Det er der da? - Er der? Det var da en tåbelig lov.
- Hvad stod der i den kalender? - Det var et sted, eller et gadehjørne eller...
- Så er jeg på!
... på konferencen om....
... på konferencen den 22 marts... VENT! Det var sidste torsdag kl 5.
Det var i haven!
Det er torsdag i dag, og klokken er næsten 17
Det er i orden mine herrer. Fortsæt bare!
- Hvad nu? - Torsdag kl 17 i haven.
- Det må være her omkring. - Han aftale var jo i sidste uge?
- Det ved jeg, men det her er det eneste spor vi har! - Rigtigt. Jeg har heller intet job mere!
Der er andre job, så drop det surmuleri og begynd at lede. Jeg ser her og du ser derovre.
- Det er håbløst. Vi ved ikke hvad vi leder efter - Det ved Tex heller ikke.
- Er Tex her? - Ja, se!
- Jeg ser lige hvad han vil. Bliv her! - Pas på. Han har dræbt tre mnd!
Taxi!
- Okay. Hvor er brevet! - Brevet? Det er intet værd.
Du ved hvad jeg mener. Brevet med frimærket. Jeg vil ha det!
Din usle satan. Din hjernedøde, tåbelige, ufatteligt Stupide tumpe. De var begge for smarte for os!
- Hvad taler du om? - Først hendes mand, nu hende!
Hun kiggede sødt på dig, og du faldt for hende som et æg fra en overmoden hønserøv.
Vil du ha kuverten? Her! Tag den. Den er din!
Du dræbte alle tre for ingenting!
... din tåbelige, usle, tarvelige, idiotiske...
- Silvia, hvad laver du her? - Jeg venter på min dreng.
- Hvad har han gang i? - Han var så glad for det frimærke du gav ham.
- Han har aldrig set noget lignende! - Det er jeg da glad for...
- Hvad er det her? - Det er et frimærke-marked.
Det er der hver torsdag eftermiddag. Det er her han bytter frimærker.
- Gode gud. Hvor er han? - Hvad er der galt?
- Frimærket! Det er en formue værd! - Hvad??
- Jeg kan ikke se ham? - Vi skilles ad. Du ser der, jeg ser derovre.
Jean Louie?
Jean Louie!
Jean Louie...
Reggie... Reggie...
Jean Louie. Gudskelov. Har du... Hvad er det?
En mand gav mig alle dem derfor...
En mand. Åh nej. Hvem og hvor?
Kom så...
- Han er væk! - Det kan jeg godt forstå!
Hr. Felix? - Ja!
Jeg ventede dem. Jeg vidste de ville komme. Se på dem her frk...
- Har de nogensinde set noget så smukt? - Jeg ved intet om frimærker.
Jeg kender dem som mit eget ansigt.
Det her er en svensk fire-skilling. Trykt i 1854.
- Hvad er den vrd? - Det er ikke vigtigt...
- Det er meget vigtigt! - Omkring 85.000 dollars.
- Må jeg sidde? Hvad med det blå mærke?
Det er Hawaian Blue. I 1849 blev ejeren myrdet fordi en anden ville eje frimærket.
- Hvad er værdien i dag? - 65.000 dollars
- Og det sidste? - Det bedste til sidst...
Et mesterværk. Det mest værdifulde frimærke i verden!
Det hedder Moldaviens Gazette. Det blev håndtrykt og signeret af trykkeren.
I dag er det 100.000 dollars værd!
Jeg er ingen tyv. Jeg vidste der måtte være sket en fejl
Du gav drengen en masse frimærker i bytte. Er de til salg nu?
350 europiske, 200 asiatiske, 175 amerikanske, 100 afrikanske og 12 mindemærker...
Det bliver 10 franc!
- Og glem ikke disse. - Tak. Jeg er ked af det!
Det skal du ikke være. De var mine et øjeblik, og det er mere end nok
Adam? Adam?
- Hallo? - Er det dem betjent?
Tex er død. Kvalt...
Og Adam gjorde det! Han dræbte dem alle.
- Er du sikker? - Ja jeg er sikker. Tex skrev D Y L E inden han døde.
- Han er morderen! - Øjeblik. Sig det lige igen Frk. Lambert!
Det var frimærkerne på brevet. De var der hele tiden, men ingen kunne se det!
Du er ikke sikker så længe du har frimærkerne. Lad mig se...
- Kender du slotshaven ved palet? - Ja.
Der mødes vi så hurtigt du kan. Skynd dem Frk. Lambert!
Jeg tager af sted med det samme!
Reggie... Frimærkerne, hvor er de? Reggie...!
Så du kan dræbe mig? Tex skrev D Y L E på gulvtppet.
Jamen jeg er ikke Dyle, det ved du? - Jamen det vidste Tex ikke!
Reggie, jeg vil ha de frimærker.
- Palace Royal. - Jeg er optaget!
- Den amerikanske ambassade! - Den amerikanske ambassade???
- Hr. Batholomiew's kontor , tak... - Vil de tale lidt højere?
Jeg kan ikke tale højere. Hr. Hamilton Batholomiew's kontor.
- Desværre. Han er gået for idag! - Jamen nogle prøver at slå mig ihjel.
- Hvad? - Slå mig ihjel!
Du må give ham besked. Han er i slotshaven ved Palace Royal!
Sig jeg sidder i en telefonboks i metroen og navnet er Lambert!
Hallo? - Mr. Batholomiew?
En fru Lambert ringede til dem, det lød vigtigt!
- Lambert? Jeg kender ingen Lambert? - Hun er i metroen og nogle vil dræbe hende.
- Slå hende ihjel? Hvem tror hun jeg er. CIA?
- Du må hellere ringe til det franske politi!
Hr. Batholomiew... Hr. Batholomiew...
Hjælp mig. - Reggie. Stop. Den mand er Carson Dyle!
- Vi alle ved han er død, fru Lambert - HAN ER Carson Dyle!
Tro ham ikke. Smid frimærkerne herhen, han prøver at snyde dig igen!
Tex genkendte ham. Derfor skrev han Dyle. Han slår også dig ihjel!
Hvis jeg er den han siger , hvorfor skulle jeg så ikke bare slå dig ihjel nu?
Så skulle han jo udfor at hente frimærkerne, og det ville han ikke overleve.
Han vil ha pengene selv , sådan har det altid været!
- Han er fra CIA. Jeg så ham på ambassaden! - Han er Carson Dyle!
Ja. Jeg er en død mand. Se på mig!
- Jeg ved ikke hvem nogen er mere! - Reggie. Tro på mig for sidste gang!
- Hvorfor skulle jeg dog det? - Jeg kan heller ikke se nogen grund!
- Stop lige der , eller jeg slår dig ihjel. - Du skal stadig ud efter frimærkerne!
- Jeg kan nemt ramme på kort afstand. - Der skal mange kugler til at slå mig ihjel!
De efterlod mig med fem kugler i benet og i maven... De vidste jeg levede men lod mig ligge!
Jeg var 10 måneder i tysk fængsel, uden smertestillende medicin...
- De efterlod mig der, og fortjente at dø! - Men jeg har intet med det at gøre!
Du har pengene, og de tilhører mig. De vidste jeg levede, men lod mig ligge!
Derfor måtte jeg dræbe dem alle 4. Tro på mig Fru Lambert. Jeg kan også nemt dræbe dem.
Der er intet at gøre. Det er gået for langt. Jeg sværger på at jeg slår dem ihjel!
Bestem dig nu!
Adam!
Okay. Jeg ved du er dernede Fru Lambert.
Kom ud
Hører du mig? Kom ud!
Jeg har ikke lyst til at slå dig ihjel, men det gør jeg!
Kom ud
Legen er forbi Fru Lambert!
Du behøvede ikke jagte mig så voldsomt. Den er færdig, tag den her!
Undskyld jeg kaldte dig morder. Hvordan skulle jeg vide at han løj ligesom dig!
Er det takken for at redde dit liv?
Var det mit liv eller frimærkerne?
- Hvor er det dumt. Hvordan kan du tro det? - Bevis det!
Sig jeg skal tage til ambassaden i morgen og give dem frimærkerne!
- Jeg sagde: "sig til mig... - Jeg hørte dig godt!
- Så sig det! - Reggie. Der er noget jeg må sige dig...
- Lige meget. Jeg går selv derhen. - Hvorfor tror du de vil ha' dem...
Det er kun 250.000. Deres administration koster mindre end det.
- Som skatteyder... - Skatteyder? Forbrydere betaler ikke skat!
Undskyld soldat. Hvem skal jeg tale med for at tilbagelevere stjålne penge?
Prøvrum 217, skattekontoret. Mr Crock!
Er det ok jeg bliver her? Synes af at give så mange penge væk, får mig til at gøre noget...
Mr. Croock, mit navn er Frøken Lambert.
- Der er en Fru Lambert for at se dem... - Frøken!
- Gå lige ind. - Tak.
-Af alle de onde, rådne, idiotiske bedrageriske...
Bedrageriske? Jeg troede du ville blive glad for at jeg IKKE var en bedrager!
Du er ærlig om at være uærlig. Hvorfor sagde du ikke noget?
Jeg måtte ikke sige noget. Giv mig frimærkerne!
Vent. Hvordan fik han et kontor her i bygningen?
- Hvornår mødte du ham? - Omkring klokken 13
Frokosttid. Så har han sikkert bare brugt et tomt kontor mens du var her.
Hvordan ved jeg så, at det her er dit kontor?
Frk. Foster. Lav et notat til Batholomiew i sikkerhed, om at låse kontorer i frokostpausen.
Batholomiew. Han kan starte med sit eget! Og hvad er dit navn så i dag?
Bryan Chrookshank. - Bryan. Det må jeg vænne mig til.
- Det behøver du heller ikke. - Er der en Fru Crookshank?
- Ja. - Men I er skilt.
Nej.
Min Mor. Hun bor i Detroit. Du vil elske hende og hun vil elske dig!
- Giv mig de frimærker. - Ikke før du beviser du er Brian Crookshank!
Det ved du i næste uge, jeg skriver det på vielsesattesten...
Lad være at tale uden om. Jeg vil se noget I.D. nu! Du skal bevise at...VIELSESATTEST????
- Sagde du vielsesattest? - Skifte ikke emne. Hit med mærkerne!
Jeg elsker dig Adam, Alex, Peter, Bryan eller hvad du hedder
Jeg håber vi får mange drenge, så vi kan opkalde dem alle efter dig!
Men først... må jeg få frimærkerne?